Сафо
И ето
тя завинаги си тръгна…

Превод от старогръцки: Борислав Георгиев, 1970

chitanka.info

(И ето — тя завинаги си тръгна.)

Не лъжа — бих желала да умра.

Тя плачеше, когато ме напусна.

Течаха топли нейните сълзи:

„Ах, колко съм отчаяна, Сафо.

Кълна ти се — не искам да си ида.“

Отвърнах й: „Иди си с радост, мила,

и спомняй си за мене със добро,

защото съм привързана към тебе.

Аз искам пак сега да ти припомня

красивите и нежни часове,

които ни двете преживяхме…

От рози, виолетки, минзухар

венци плетеше многоцветни ти

до мене и се кичеше със тях.

С венци, изплетени от цветове,

обвиваше ти нежната си шия…

Върху косите си благоухания

разливаше — от мента и босилек —

или на мекото легло до мене

отпусната почиваше блажено…“

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.